ХУДОЖНІ ОСОБЛИВОСТІ ДЕРЕВ’ЯНИХ ВІКОННИЦЬ ЧЕРНІГІВЩИНИ ХІХ – ПЕРШОЇ ПОЛОВИНИ ХХ СТОЛІТЬ - ПОСТОЛ, Андрій; ПРИНЦЕВСЬКА, Олена (Fine Art and Culture Studies, 2025)
Віконниці Чернігівщини ХІХ – першої половини ХХ століть є осібним мистецьким явищем на мапі України, що наразі потребує захисту і охорони. Історія мистецтва художнього дереворізьблення краю сягає києворуських часів, коли в однойменному удільному князівстві знаходився ремісничий центр майстрів декоративно-прикладного профілю: ювелірів, склярів, сницарів тощо. Саме в цей же час закладалися підвалини творчого мислення архітекторів і художників-мозаїчистів, іконописців, що поклали початок заснування тут унікальної художньої школи, знаменитої в часи Рюриковичів, Гедиміновичів та пізніше – у добу Гетьманщини. З плином часу ажури дерев’яної різьби невисоких, як правило одноповерхових будиночків означеного регіону, що нагадували про майже заміський спокійний, комфортний ритм життя цієї затишної місцевості, переважно віком 200–100 років, поступово стали приходити до стану, який потребує або реставрації, або заміни. Тож щороку у великих містах області штибу Чернігова, Новгород-Сіверська, Ніжина втрачалося упродовж останніх кількох десятиліть по 5–7 таких мистецьких оздоб вікон. Деякі споруди при цьому оббиваються вагонкою, вкриваються сайдингом, завдяки чому більша частина автентичного фасаду докорінно перероблюється у бік спрощення, уніфікації та позбавлення неповторного різьбленого декору. Розташовані на прикордонних теренах одразу поруч з територіями двох держав, звідки під час повномасштабного вторгнення наявні прильоти та високі ризики подальшого руйнування, вказані елементи різьби фасадів будівель мають все більше загроз і реальних втрат. Тому віконниці, які є окрасою місцевих ажурних ансамблів цілих вулиць і потребують охорони держави, стали частиною спадку області під назвою «Художнє дереворізьблення Чернігівщини» й вже занесені Міністерством культури України до складу Національного переліку елементів нематеріальної культурної спадщини України за № 510 від 04.07.2019 р. (охоронний номер – 017 нкс), наразі мають досліджуватися ще більш ретельніше, консервуватися, заноситися в банк форм і візерунків.