КУЛЬТУРНО-МИСТЕЦЬКИЙ ПРОЄКТ ЯК ЯВИЩЕ СУЧАСНОЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ КУЛЬТУРИ - УМАНЕЦЬ, Ольга (Fine Art and Culture Studies, 2024)
Метою дослідження є окреслення специфіки культурно-мистецького проєкту як явища сучасної культури та виявлення провідних модусів його функціонування у сучасному культурному просторі України. Методологія статті ґрунтується на феноменологічному, історичному, структурно-функціональному, аналітичному методах і підходах. Наукова новизна статті полягає у виявленні модусів осмислення сутності культурно-мистецького проєкту в гуманітарному знанні та висвітленні його сучасної концептуальної, структурної та функціональної специфіки. Висновки. Актуалізація культурно-мистецького проєкту резонує із плюралізмом парадигмальних настанов метамодерну, віддзеркалює ревізію аксіологічних орієнтацій і алгоритмів художньої комунікації. Акцентовано нормативно-правову визначеність, різноманіття дефініцій означеного явища в контексті соціокультурної проєктної діяльності, подієвого менеджементу і мистецтвознавства. Виявлено провідні концептуальні модуси культурно-мистецького проєкту: історичний, спрямований на актуалізацію духовного досвіду та історичної пам’яті; глокалізуючий, регіональний, орієнтований на активізацію етнічної ідентифікації, збереження і розвиток культури локусів, зокрема автентичної; просвітницький, художньо-комунікативний, спрямований на активне уведення індивіда у художній простір (зокрема одного виду мистецтва); репрезентативний, який має метою демонстрацію сучасного національного мистецтва; консолідуючий, громадянсько-ідентифікуючий, патріотичний, спрямований на закарбування новітнього образу нації її боротьбі за ідентичність і суверенітет. Зазначено, що рисами культурно-мистецького проєкту, як нової форми духовного буття нації, орієнтованої на піднесення духовного спадку та багатовимірну промоцію у світі нового образу України, є: багатокомпонентність, синтетичність; резонанс із актуальними проблемами духовного буття соціуму; концептуальна, організаційно-структурна варіативність; спільна діяльність держави, інститутів громадянського суспільства, мистецької еліти; локаційність у часі і просторі; новаційність репрезентації знакових культурних, художніх досягнень; актуалізація консолідаційного, культурно-дипломатичного, соціально-комунікативного концептів.