ПЕДАГОГІЧНА БІОГРАФІСТИКА ПЕРСОНАЛІЙ МУЗИЧНОЇ КУЛЬТУРИ ДІАСПОРИ ЯК ВАЖЛИВИЙ НАПРЯМ УКРАЇНСЬКОЇ НАУКИ - КАРАСЬ, Ганна (Fine Art and Culture Studies, 2025)
Стаття присвячена огляду здобутків музичної педагогіки української діаспори. Мета дослідження – розглянути діяльність окремих персоналій музичної культури діаспори крізь призму педагогічної біографістики. Опираючись на концепцію академіка Ольги Сухомлинської, у дослідженні педагогічна персоналія розглядається як окремий предмет історико-педагогічного дослідження. Привертається увага до життя педагогів, їхньої особистої біографії, які становлять основу реконструкції всієї епохи ХХ століття і відображають педагогічний досвід цього періоду. Для аналізу окремих підвидів музичної педагогіки української діаспори обрано одну персоналію: фортепіанна педагогіка представлена Романом Савицьким, скрипкова – Романом Придаткевичем, гітарна – Лео Вітошинським, бандурна – Зіновієм Штокалком, вокальна – Олександром Мишугою, диригентська – Миколою Мальком. Методологію дослідження визначають історично-хронологічний, системний, аксіологічний, культурологічний методи наукового пізнання. Зокрема, історико-хронологічний метод використаний для розгляду суспільно-політичних і культурних обставин життєтворчості музичних педагогів; системний метод допоміг розглянути явище педагогічної біографістики у взаємозв’язках різних складових; аксіологічний метод застосовано для визначення цінності внеску провідних діячів музичної культури української діаспори у світову музичну педагогіку; культурологічний метод забезпечив розгляд музичної педагогіки діаспори як складової частини української і світової музичної музичної культури. Висновки. Здобутки мистецької педагогіки української діаспори, крізь призму педагогічної біографістики персоналій мають важливе історико-культурологічне значення, оскільки не лише є свідченням історичного розвитку мистецької освіти і педагогіки за межами рідної землі, але, залишаючись українськими по суті, сприяли розвитку загальносвітової і національної культури.