ВЕРБАЛЬНІ РЕПРЕЗЕНТАЦІЇ ФОНОВИХ ЗНАНЬ (НА МАТЕРІАЛІ АНГЛОМОВНОЇ ПРЕСИ) - Татаровська, Олеся (Актуальні питання іноземної філології, 2021)
Вважається, що фонові знання, як і знання взагалі, насамперед поняття когнітивне. З цього випливає необхідність розмежовувати власне фонові знання і конкретні способи їх реалізації. Існує достатньо широкий спектр термінів, з якими тісно пов’язане використання терміна «фонові знання» (пресупозиція, імпліцитне значення, підтекст, вертикальний контекст, конотація та ін.). Найважливішим та найбільш виправданим видається протиставлення фонових знань та фреймів, оскільки фрейм – також одиниця знання. Фонові знання є невід’ємим складником свідомості людини та утримуються в її пам’яті; вони не входять до фреймів через унікальність, одиничність, специфічність своїх об’єктів; фонові знання двох людей можуть бути взаємними у тому випадку, коли взаємність не сприймається як тотожність; вони мають різну глибину, зумовлено культурою людини; створюючи тексти, автори вербалізують у них фрагменти своїх фонових знань, інколи орієнтуючись на «фактор адресата», а в деяких випадках нехтуючи ними; вербальні репрезентації фонових знань мають алюзивну природу та є носіями інформації або ж прагматичної (посилання на об’єкт знання), або ж стилістичної (посилання на текст чи тексти, які стоять за об’єктом), або ж ці два типи інформації змішуються; багаторазово активізуючи в мовному вигляді фрагменти своїх фонових знань в тексті, автор за допомогою цих вербальних посилань може створювати імпліцитні внутрішньотекстові зв’язки, а якщо текст є художнім, то ще й конструювати (свідомо чи несвідомо) вертикальний контекст.