ПОНЯТТЯ СУБ’ЄКТА ДИСКУРСИВНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В КОНТЕКСТІ ТЕОРІЇ ІДЕНТИЧНОСТІ - Ущина, Валентина (Актуальні питання іноземної філології, 2021)
Розглянуто поняття «суб’єкт дискурсивної діяльності» у взаємозв’язку зі складним і багатогранним дискурсивним явищем ідентичності. Проаналізовано теоретичні підходи до його вивчення з основним фокусом на кореляції між індивідуальним/персональним і соціальним/колективним рівнями ідентичності. Ідентичність доцільно досліджувати за допомогою соціокогнітивного підходу, у межах якого встановлено, що у свідомості кожної людини соціальний (колективний, інтеракційний) рівень ідентичності взаємодіє з когнітивним (індивідуальним, особистісним), що свідчить про їх діалектичний взаємозв’язок. Ідентичність формується в дискурсі й за допомогою дискурсу не лише як особистісна самопрезентація суб’єкта дискурсивної діяльності, а й як продукт взаємодії усіх учасників комунікації. Відповідно, саме завдяки ретельному лінгвістичному аналізу когнітивних, дискурсивних та інтеракційних механізмів само- та взаємоідентифікації у дискурсі уможливлюється виявлення індивідуальних і соціальних характеристик мовця. Ідентичності конструюються способом накопичення позицій суб’єкта дискурсивної діяльності у варіативних соціокультурних контекстах, чим зумовлено соціальну значущість і залежність феномена «суб’єкт дискурсивної діяльності» від ситуативних умов інтеракції. Отже, ідентичності, що формуються в конкретних ситуативних умовах, називають «ситуативними»; це дає можливість стверджувати: формування ідентичності та дискурсивне позиціювання – фундаментально пов’язані процеси, які не існують поза дискурсом і соціальною інтеракцією.