ПРАГМАТИКА ІНГЕРЕНТНОЇ ЕКСПРЕСИВНОСТІ В ПЕРЕКЛАДІ ПОЕТИЧНОГО ТЕКСТУ (НА МАТЕРІАЛІ ЯПОНСЬКИХ ПЕРЕКЛАДІВ ПОЕЗІЙ ТАРАСА ШЕВЧЕНКА) - Рєзнікова, Наталя (Актуальні питання іноземної філології, 2021)
Вперше проаналізовано специфіку ретрансляції на неспоріднену мову людських емоцій та оцінок, зумовлених національно-культурними особливостями ставлення людини до дійсності. Розглянуто питання можливості / неможливості збереження їхніх виражальних характеристик і комунікативного потенціалу. Особливу увагу звернуто на врахування спільного й відмінного у стандартах вербалізації емоцій та оцінок у лінгвістичних образах української та японської мов. Звернуто увагу на те, що з метою створення емоційного фону перекладачі використовують емотивні засоби з огляду на природність комунікації у функціональному аспекті. Зазначено, що поряд з логікою розуміння емоційно-оцінного відношення до референта відкриваються власні підсвідомі пізнавальні ресурси перекладача – осмислення «свого» на тлі «чужого». З’ясовано, що у цілому стратегія перекладу інгерентно експресивних елементів мовлення полягає у відтворенні аспектів їхнього значення через оптимальні з погляду перлокутивного ефекту відповідники. Зауважено, що з метою створення емоційного фону перекладачі використовують емотивні засоби з огляду на природність комунікації у функціональному аспекті. Крім того, поряд із логікою розуміння емоційно-оцінного відношення до референта відкриваються власні підсвідомі пізнавальні ресурси перекладача – осмислення «свого» на тлі «чужого». З’ясовано, що в цілому стратегія перекладу інгерентно експресивних елементів мовлення полягає у відтворенні аспектів їхнього значення через оптимальні з погляду перлокутивного ефекту відповідники.