МОВА ПРИКЛАДНОЇ ЛІНГВІСТИКИ: ІСТОРИЧНІ ПЕРСПЕКТИВИ - Біскуб, Ірина (Актуальні питання іноземної філології, 2021)
Проаналізовано ключові тенденції формування царини прикладної лінгвістики в історичному аспекті. Сучасна прикладна лінгвістика як академічна дисципліна пропонує інтегративні механізми для співіснування різноманітних лінгвістичних шкіл на підставі двох основних постулатів, які безапеляційно приймаються всіма науковими лінгвістичними традиціями, зокрема: ідея про нематеріальну сутність мови та потреба у використанні інформаційних технологій у лінгвістичних дослідженнях. Запропонований у статті аналітичний підхід до узагальнення існуючих здобутків теоретичної лінгвістики з огляду на перспективи їх використання для задоволення потреб інших галузей суспільного буття людини уможливив виокремлення трьох підходів до вивчення мови: мова як стан, мова як діяльність, мова як зміна. У межах першого підходу мову розглядаємо у її зв’язку з конкретним індивідом (мова як думка і як форма поведінки) або незалежно від індивіда (мова як структура і як система комунікації). Другий підхід – мова як діяльність – дає можливість вивчати мову як діяльність свідомості та діяльність мозку, розмежовуючи у такий спосіб психолінгвістику й нейролінгвістику. Мову як зміну досліджують за допомогою висвітлених у третьому підході методів генеративної лінгвістики, ареальної й контрактивної лінгвістики. Наведена у статті система концептуальних орієнтирів і галузевого розгалуження сприяє науковометричному структуруванню сучасної прикладної лінгвістики та встановленню її чітких наукових пріоритетів і перспектив подальшого розвитку.