НАЦІОНАЛЬНА ІДЕНТИЧНІСТЬ В УМОВАХ ЕКЗИСТЕНЦІЙНОЇ ЗАГРОЗИ - Завгородня, Олена Василівна (Психологічні студії, 2024)
У статті окреслено особливості формування національної ідентичності в умовах екзистенційної загрози. Переживаючи досвід різних форм національної солідарності, люди засвоюють спільні переконання, що лежать в основі національної ідентичності. Переконання розглядаються як уявлення про світ, які вважаються істинними, незалежно від того, чи підтверджено це об’єктивно. Переконання національного рівня можна розглядати як спільні уявлення співвітчизників, ціннісно й емоційно значущі для них, які стосуються важливих для них тем і проблем, а також сприяють позитивній самооцінці та відчуттю власної унікальності членів національної спільноти. Трансформацію переконань спричинюють масштабні події, зокрема загрозливі. Зміна глибоко вкорінених спільних переконань передбачає зміну значень й сенсів національної ідентичності. Зміни спільних переконань відбуваються впродовж тривалого часу. Навіть коли відбуваються події, пов’язані зі стрімкою зміною безпекових умов, з загостренням чи пом’якшенням національних загроз – початок війни чи встановлення тривалого миру, спільні переконання змінюються поступово. Загрози для країни можуть бути зовнішні, внутрішні, глобальні. Екзистенційною для країни є загроза, яка проблематизує саме її існування як держави, відповідно, й пов’язаної з нею національної ідентичності. Стверджується, що спільні переконання та національна ідентичність можуть бути різною мірою мілітаризованою; це виявляється в комплексі переконань та почуттів. Наприклад, якщо країна переживає значну військову загрозу, то в ній формується комплекс переконань вимушеного мілітаризму. В умовах екзистенційної загрози зазначені переконання представлено в свідомості громадян, також вони транслюються у системі освіти в процесі формування національної ідентичності школярів. Наводяться історичні і сучасні приклади.